CUM SĂ TE MĂRIȚI CU UN MILIONAR
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Oh, a venit Dl. Benton, agentul imobiliar ?
Oh, da. E acolo, vă așteaptă.
Mulțumesc.
Bună dimineața, Mrs. Page.
Sper că nu v-am lăsat să așteptați prea mult.
În nici un caz. Mi-e teamă că am o veste proastă.
Nu-l veți putea întâlni pe Dl. Denmark. A plecat spre Europa în dimineața asta.
Oh, sunt dezamăgită. Nu a fost cam brusc ?
Oh, foarte. Știi cum e când nu plătești taxele timp de un an...
Ca rezultat, desigur, avem de așteptat mai mult.
Deschideți.
Hmm ? Oh, oh, desigur. Desigur.
Cât costă ? Nu că ar conta dacă ar cere o mie pe lună.
Despre asta aș fi vrut să-l văd, personal.
Oh, nu va avea nevoie de locul ăsta pt un an.
Am auzit că Dl. Whiskers a făcut-o lată de data asta.
Nu se va mai putea întoarce ?
De data asta e ceva mai deosebit.
Oh, înțeleg. Păi, se cam schimba lucrurile.
Unde e contractul ?
Din păcate nu-l am la mine.
Oh, nu contează. Poți să-l trimiți prin poștă.
E pt două luni... prima și ultima.
- Așa a fost înțelegerea, nu ? - Așa e.
Când vreți să intrați în posesie ?
Ce a-ți spune chiar acum ?
Nici o problemă. E puțin neobișnuit, dar...
Mulțumesc mult dle. Benton. A-ți fost foarte amabil.
Oh, mulțumesc, Mrs. Page.
E o plăcere să fac afaceri cu o doamnă așa de hotărâtă.
- Noi în acest joc al afacerilor... - Hai pa.
Oh, desigur. Păi...
Oh, era să uit. Pt cât să fac contractul ?
Oh, un an ar fi de ajuns. Mulțumesc.
Dar nu credeți că ar fi mai bine...
- Da ? - Bingo.
Vin imediat.
- Spre stânga. - Mersi.
Bine, încearcă-le. Fără bărbați până acum.
A-ți ajuns foarte repede. A-ți venit cu un taxi ?
Nu, nu am avut bani pt taxi.
Cei de la Chrysler mi-au făcut o demonstrație cu noua lor invenție.
- Cea aurită ? - Era din aur ?
Nu am fost atât de atent.
Cea pe care mi-au trimis-o mie era cu aur.
Frate !
Mișto, huh ?
Super. Chiar suntem aici ?
Îl sun pe Loco.
Loco care ?
Știi, fata aia despre care îți spuneam, din Jersey.
Nu mi-ai spus că o cheamă " Loco."
Așa îi spun ceilalți. Se traduce nebun, știai ?
Asta știu și eu.
- Alo ? - Bingo !
- Un moment. - Un minut, Loke.
Nu pot să vorbesc cu o fată pe care nu am întâlnit-o niciodată și mai e și nebună.
Nu trebuie. O să o întreb dacă vrea să vină aici.
Dacă nu-ți place, punem capăt la tot.
- E stilată ? - Da, nu ți-am spus ?
A apărut pe coperta revistei Harper's Bazaar de 3 ori până acum.
Se descurcă ?
- Păi... vom vedea. Loke ? - Da ?
- Câți bani ai la tine ? - Câțiva cenți.
Bun așa. În drum spre noi oprește-te și cumpăra ceva de mâncare.
- Câte porții ? - Trei.
Ok. Să mă îmbrac și vin.
Mai este până la un milion... am început bine, cu câțiva cenți.
Poate, dar fata e foarte deșteaptă.
Nici nu știu cum să-ți mulțumesc.
- Încă mi-e rușine.
Nu trebuie să fii. Toți am trecut prin asta. Și eu am rămas fără bani o dată.
Știu dar... Oh, bună.
- Intră. - Hai.
Pe domnul ăsta l-am întâlnit la colț.
- Cum ziceai că te cheamă ? - Tom Brookman.
B-R-O-O-K-M-A-N. Brookman.
Ea este prietena mea, Miss Pola Debevoise.
- Ce mai faceți ? - Oh, și ea e Miss Page, nu ?
- Mrs. Page. - A fost foarte amuzant.
Comandăm niște pastramă și o salată,
când am auzit-o pe Miss Dempsey explicând că nu are decât câțiva cenți la ea...
Ne descurcăm noi.
Oh, vrei să le pun în bucătărie ?
Nu, nu cred. Bucătarul e dezbrăcat.
- Oh, da ? - Mulțumim.
Altă dată. Dă-ne un telefon data viitoare.
- Dar nu știu numărul. - E în cartea de telefon.
Mulțumesc foarte mult, Mr. Brookman.
- Dar nu știu cum te cheamă. - Ce băiat drăguț.
Credeam că o să stea la masă cu noi.
Prima regulă este că domnii pe care îi aducem să aibă cravata...
la costum.
Nu vreau să par snoabă, dar dacă înșiram cu tot felul de personaje din astea,
am putea foarte bine să renunțăm încă de pe acum.
Mersi, Mick. Păstrează restul.
- Ce faceți, Mr. Brookman ? - Bună, Pete.
Altă treabă să ții minte că nu e aceeași treabă să întâlnești un bărbat bine aici...
ci mult mai atractiv e un bărbat care,
deține un apartament să zicem la Bergdorf's.
Dar arată simpatic, nu ?
Dar toți pămpălăii arata așa.
- Asta era și el ? - Normal.
Îi știu eu pe ăștia. M-am măritat cu unul. Foarte drăguț băiatul.
- Nu am știut că ai fost căsătorită. - M-am întors de la Reno.
Oh, trebuie să fie bogat.
La mine nu a fost un divorț interesant. Soția lui l-a terminat prima.
Dar e împotriva legii, nu ?
Eram inebunita după el și el știi ce mi-a făcut ?
Prima data mi-a dat un nume de ponei.
Am descoperit că era căsătorit.
Apoi când preotul a spus, "Amin, "
el nu a spus nimic.
Următoarea chestie care mi-a făcut-o a fost că mi-a furat televizorul și l-a vândut.
Când l-am întrebat el mi-a răspuns aruncându-mi puiul în cap.
- Un pui viu ? - Nu, un pui fiert, umplut.
Nu sună bine deloc.
Ultima oară când l-am văzut a fost la o benzinărie.
M-am întors acasă pe jos.
Mă mir că nu te-ai mai căsătorit apoi.
Oh, dar asta e toată șmecheria.
Bineînțeles că vreau să mă mărit.
Cine nu vrea ?
Cel mai mare lucru pe care îl poți face în viață.
Toată lumea care vrea să facă așa ceva...
nu-și aleg un cal de curse la Belmont ci își iau un soț de cursă lungă.
- Chiar ? - Trebuie să-ți folosești capul.
- Ci inima. - Oh, înțeleg.
Spune-i ideea ta cu acest apartament.
Să zic mai simplu, ideea este aceasta.
Dacă ar fi să alegi,
cu cine te-ai mărita... un bărbat bogat sau unul sărac ?
Cred că m-aș mărita cu unul bogat.
Bine. Unde e cel mai probabil să găsești un bărbat bogat...
la o plimbare pe Amsterdam Avenue sau într-un loc ca asta ?
Aș spune...
Cred că pe aici.
Ok, atunci suntem o echipă,
să ducem tot în bucătărie...
și să ne organizăm puțin.
Adresa de lux, un trecut luxos, personaje de lux.
Toate sumele pe care le vom afișa să fie cu 6 cifre.
Nu am auzit nimic mai inteligent în viața mea.
Dacă vrei să prinzi un șoarece, trebuie să pui o capcană.
Deci, bine, punem o capcană...
Trebuie ca una dintre noi să-l atragă în capcană.
- Vrei să spui să ne mărităm cu el ? - Dacă nu te măriți cu el,
înseamnă că nu l-ai prins, te-a prins el pe tine.
Toată viața, încă pe când eram mică am avut același vis...
să am un miliardar.
Vrei să știi cu cine m-aș mărita eu ?
- Cine ? - Rockefeller.
- Care dintre ei ? - Nu contează.
Sau cu un Vanderbilt.
Sau Mr. Cadillac.
Nu există așa ceva. Am verificat.
Există un Mr. Texaco ?
Nu. Sau ce zici de un maharajas ?
Sau în nr de trei ?
Nu ar fi bine să am trei la cină și unul să ne ia de soție ?
Imaginează-ți diamantele și rubinele alea.
Și elefanții ăia nebuni.
Așa da viața nu ?
Oamenii care trăiesc altfel, de fapt nu trăiesc.
Oare cine va plăti pt asta.
- Da, ce zici de asta ? - Îți zic eu.
Știam eu că nu durează.
Liniștește-te. Și cineva să deschidă și cealaltă sticlă.
Bună ziua. Sunt dl. Bennett de la Bennett Music Company.
- Sunteți doamnă... - Exact. Intrați.
Mulțumesc.
Motivul pt care am venit...
ce-mi dați pt pianul ăsta, bani ?
Păi...
E un instrument interesant.
Chiar că, Pola, e una dintre cele mai inteligente persoane pe care am întâlnit-o.
Nu e chiar în condiție foarte bună,
dar cât v-ar interesa, să zicem 2,500 ?
Îl luăm.
Unde vom mânca în seara asta...
La "Stork" sau la "21" ?
Alo ?
Este Trafalgar 7-5098 ?
- Da ? - Cine e, Miss Page ?
- Da, cine este la telefon ? - Sunt Tom Brookman.
- Oh. - Mă țineți minte.
Oh, desigur, dar... M-am gândit la dvs,
dar nu mi-am dat seama cine ești până nu am citit în revistă azi dimineață.
- Ce vrei să spui ? - Ești Miss Steinbach Beer de anul trecut.
Păi, da, am fost.
Și nu tot tu apăreai în anunțurile alea din ziar ?
Nu chiar atât de des.
Motivul pt care am sunat e că mă gândeam să luăm cina împreună.
Ce zici în noaptea asta ?
- Nu cred că pot. - Maine seară ?
- Îmi pare rău. - Ce zici de joi seara ?
Mr. Brookman, îți pierzi timpul la acest număr. Nu mai sună.
Hei !
- Pola ? - Da ?
Crezi că ne vom descurca ?
- Ce vrei să spui ? - Suntem aici de trei luni,
și nici măcar logodite nu suntem, nu mai zic de măritate...
- Săptămâna trecută mă puteam logodi. - Cu cine ?
- Băiatul ăla englez. - Care ?
Ăla care a împrumutat 5 dolari de la mine.
Eram în tren,
și cu ce ne alegem, doar cu unul care te ia drept păpușă
primesc doar o amărâtă de invitație la un hamburger,
și Loco apare în fiecare seară cu câte unul pescuit de prin farmacii,
cu nimicuri și trei aspirine.
Unde crezi că vom ajunge cu asta ?
Nu e vina noastră. E vina bărbaților din ziua de azi.
Devin din ce în ce mai nervoși, în special ăștia bogați.
Și unde vom sta săptămâna viitoare ?
Încercam și noi.
Nu e întotdeauna așa de ușor...
să afli cât de bogați sunt și dacă sunt căsătoriți sau nu.
Se uită la tine de parcă te-ai băga în afacerile lor.
Trebuie să apară ceva sau vom ajunge pe stradă.
Și tot ce avem nevoie e doar un singur bogătaș.
Asta e interesant la o capcană.
Nu trebuie să prinzi mai mulți din ăștia,
ci doar unul și bun, să fie gras, plin de bani.
Probabil Miss Perth Amboy e iarăși cu Kleenex.
Mersi.
- Bună, Schatze. - Bună.
Este... scuze. Cum te cheamă ?
- Hanley J.D. Hanley. - Desigur.
Ea e Schatze Page, și dânsa e Pola Debevoise.
- Ce faceți ? - Doamnelor ?
L-am întâlnit pe Mr. Hanley într-un loc la Bergdorf's.
- Chiar ? - Da, era tot frumos pe acolo...
Scuze pt starea în care e acest apartament.
Am trimis totul la curățătorie.
Dar putem merge în sufragerie.
Bineînțeles.
Ne descurcăm greu acum că menajera nu este aici.
Nu stați jos ? Nu pot sta prea mult.
Am venit doar să o ajut pe Miss Dempsey.
Mr. Hanley din Dallas, Texas.
Chiar ? Afaceri cu petrol ?
Puțin petrol, mai mult cu acțiunile mă ocup.
- Acțiuni ? - Nu chiar asta.
Acțiunile mele sunt la Hereford.
- Poftim ? - Vite.
- Vaci... - Oh, înțeleg.
Nu vreți să stați puțin jos ?
Nu prea am timp acum. Dar vorbeam cu Miss Dempsey
o organizație... The Oil Institute.
Un fel de afaceriști mai de modă veche.
Avem o mică recepție în seara asta.
Dacă ne-ați onora cu prezența,
ne-ați face foarte fericiți.
Vrei să spui că vor fi numai petroliști ?
Nu chiar. Și câțiva bancheri.
E bun și cu câțiva bancheri.
- Nu ? - Normal.
Cred că este cam neconvențional și brusc,
dar puțină distracție și dans nu strică.
- Sună super pt mine. - Îmi place distracția.
- Așa rămâne ? - Mi-ar face plăcere.
Minunat.La ora 8 jumate voi veni să vă iau.
Ne vom întâlni și cu ceilalți domni ?
Oh, cu toți. Și nu vă faceți griji, nu sunt toți boșorogi ca mine.
- Ce naiba ! - Oprește-te !
Arătați bestial.
Mulțumesc, doamnelor. Deja călătoria mea la New York se merită din plin.
Pa.
Asta e, copii.
O sală mare plină numai cu miliardari...
și noi.
Acum ajungem la 1947.
E o idee bună. Unde vom merge ?
Păi, e un local nou...
Bună seara, doamnă. Bună seara, domnule.
- O masă pt două persoane. - Desigur, dle.
Pe aici, doamnă.
- Șampanie ? - Ar merge.
Masa pt doi, Philip.
Desigur, dna. Veniți pe aici ?
- Cea mai bună. - Da, dna.
Cea mai bună pe care o avem.
- Șampanie, vă rog. - Ce fel de șampanie, dle ?
- Cea mai bună. - Foarte bine, dle.
- Bună seara. - Bună seara. Doi, vă rog.
Pe aici, vă rog.
- Pe aici, dragă. - Îmi cer scuze.
Oh, scuze.
Ai spus că ești singură aici ?
E o petrecere pe cinste pt noi, cei din Texas.
- Numai bărbați ? - Oh, și câteva neveste.
Le-ai întâlnit pe câteva în seara asta. Celelalte s-au dus la un spectacol.
Știi cum sunt femeile când ajung la New York.
Știu.
Cred ca Ella a văzut cinci spectacole în ultimele trei săptămâni.
- Înțeleg. - Ella este fiica mea.
- Oh, chiar ? - Mm.
Este și dna. Merrill aici cu dvs ?
Nu există dna. Merrill, și locuiesc în New York.
Asta v-a mai lămurit puțin ?
Oh, da.
Sunteți căsătorit ?
Căsătorit ? Câteodată cred că sunt cel mai căsătorit bărbat din U.S.A.
Știți câte femei am lăsat acasă ?
Nu. Nu cred.
Șapte... soția, sora ei, care a divorțat.
Și nu-l învinovățesc pe el.
Mama lor, care cred că are vreo 110 ani.
O mătușă din North Attleboro, Massachusetts.
Și încă trei femei pe care nici nu le cunosc.
Să spun adevărul, eu...
Nu am știut cum e viața de văduv...
decât acum câteva săptămâni.
La început, copiii, știi, îi aveam în preajmă.
Dar au crescut toți. Fiul meu e căsătorit. Ella e logodită.
Casa devine din ce în ce mai mare și mai goală.
Îmi imaginez.
De aceea și călătoresc așa mult în ultima vreme.
Londra, sudul Franței, Scoția, etc...
Nu e bine, să știi.
Știu. Nu e bine deloc.
Acum câțiva ani, am închiriat o barcă.
Nu prea mare, dar confortabilă.
Aproape 6 luni, plutind în jurul lumii.
Dar fără folos.
Cred că e un singur leac contra singurătății.
- Da ? - În compania unui suflet uman.
Oh, așa e. Nici nu știi câtă dreptate ai.
Nu-mi stă în fire să ies în public cu un bărbat însurat.
Și dacă aș avea ocazia să întreb,
nu credeam că aș mai fi venit.
Dar e ceva nevinovat, nu ?
Dacă e, este prima dată când fac așa ceva.
Primul meu impuls a fost să mă duc direct în Arabia...
și să mă informez exact despre situație.
Credeam că cineva din Socony Standard of New Jersey...
aveau acolo oameni.
E vorba de o sumă considerabilă
două sau trei sute de milioane.
- Nu vroiam să risc. - Normal.
Problema e că am o chestie cu afacerile cu benzinării.
Încă îmi fac cu ochiul aceste chestii.
Asta e de la Standard Oil.
Nu e al tău nu ?
Oh, nu. Standard Oil este în planul...
unuia pe nume Rockefeller.
E prieten cu dvs ?
Nu, nu. Din păcate nu.
Oh, bine. Ce spuneam...
Când trăiești într-un loc de nebuni ca ăla,
trebuie să mai ieși de acolo din când în când.
- Înțelegi ? - Perfect.
Acum am rezolvat tot. Am o cabană în Maine.
Ador cabanele.
- Da ? - Pur și simplu le ador.
Vrei să spui, uh,
vrei să o vezi pe a mea ?
Oh, păi, vorbeam așa, relativ.
Dacă ai vrea, eu mă duc acolo vineri după-amiaza.
Le ador !
Dacă vrei să știi ce fel de om am...
tot ce pot spune e că sunt fericită.
Nu numai că dl. Hanley e un scump, dar e grozav.
- Nu crezi că e cam bătrân ? - Maturizează-te.
Bărbații așa de bogați sunt și bătrâni.
Și al meu e bogat, dar nu știu ce să cred despre el.
- Nu arată că ar fi singur. - Nu e.
- De ce mai pierzi timpul cu el atunci ? - Altceva ce mai am ?
Doar dacă vrei să îl las pe ăsta și să mă alătur ție.
Dacă faci asta îți rup gâtul în fața tuturor.
- M-a invitat la o petrecere. - Oh, da ? Când ?
Plecăm vineri după-amiaza.
- Unde ? - Are o cabană în Maine.
- Ai inebunit ? - Nu cred. Îmi plac cabanele.
Nu poți merge. Nu așa a fost înțelegerea.
De ce ? Pot întâlni pe altcineva acolo nu-i așa ?
Ce să întâlnești acolo în Maine... eschimoși ?
L-ai văzut pe asta cu care sunt ?
- L-am văzut. - Cum arată ?
- Drăguț pt un chior. - Numai asta are ?
Pt ce crezi că are aia la ochi ?
Nu știam sigur ce are la ochi.
De ce nu ai mai multă atenție ca să vezi exact cu cine ești ?
Nu-mi asum asemenea risc.
Știi ce se spune despre fetele care au ochelari.
Poate că cineva l-a împușcat în ochi.
Eram curioasă să văd cum arată.
- Cine-i ? - Nu știu.
Dar numai despre cifre peste 1 milion a discutat.
Bărbatul meu are clasă. Nu a vorbit de averea lui doar așa puțin.
Dl. Brewster vorbește numai despre familia lui oribilă.
Totuși nu am comandat nimic...
sub 5 dolari porția.
Dacă rămâne ceva resturi, spune-i chelnerului că ai un câine acasă.
Mai bine ne-am întoarce.
Pe unde e Maine ?
O să iau asta, asta și asta.
Și asta și asta.
Și asta și asta, asta și asta.
- Spune cât face. - Da, dna. Hanley.
Următoarea oprire Arabia, dle.
- Glumește ? - Nu.
E un vechi obicei din Est pt a face oaspeții să se simtă bine.
Să-i spui din partea mea că e un simpatic,
și că-mi plac la nebunie obiceiurile astea.
Alo, Fashion House ? Dl. Antoine este pt dl. Brookman ?
Mersi.
Dl. Antoine ?
La telefon.
- Tony ? Bună, băiete. - Da ?
- Ce mai faci ? - Bine.
Cum te-ai descurcat în Florida... cu plaja și cu alea ?
- Vrei să spui ultra ? - Am o mătușă căreia vreau să-i iau câte ceva.
- Ce vârstă are ? - Aproape 25. O mătușă foarte tânără.
- Cu siguranță vă pot ține. - Pot vedea pe ei ?
- Azi ? - Da. Asta e și ideea.
Tony, știi un manechin pe nume Schatze ?
- Cine ? - Schatze.
- Oh, dna. Page. - Ea e.
- Oh, frumos loc, Tony. - Mulțumesc, dle.
-Vă rog stați aici. - Mă scuzați.
Mătușa ta e blondă sau brunetă ?
Depinde de vreme.
Nu cred că o să trag de timp cu dl. Hanley.
Ce vrei să faci, să faci pe-a mama cu el ?
Nu, nu cred că o mamă...
e ceea ce dl. Hanley vrea.
Noi îi zicem " Rainbow Over the Everglades."
E o costumație de mătase, diferite culori...
pt petreceri cocktail și de luat seara.
Cred că știi că diamantele sunt cele mai bune prietene a unei femei.
Și asta e dovada.
Cred că nu vrei să pleci așa nu ?
Oh, doamne ferește, nu !
- Așa să fie, Loke. - Oh, doamne !
Asta o numim " Looky, Looky, Looky."
Începe ca o îmbrăcăminte sport.
- Bine. - Bună.
Se transformă într-o costumație...
de Jersey și...
Următoarea e "O zi Buna, Dragă. "
E o rochie de zi dar e mai mult pe negru.
Fabricată pt import.
Vă place asta, monsieur ?
Așa si așa.
Asta chiar e dus.
Tot cred că e drăguț.
- Cine e ? - Ăla de la garaj.
- Ce garaj ? - Ăla pe care l-am tratat cu rece.
"Necaz După-amiaza. "O haină de plajă cu alb și roz,
cu material de trandafiri.
Și o pălărie din material natural.
"Hard-Hearted Hannah" ceva din Palm Beach...
cu pantaloni de culoare muștar...
și o cămașă de mătase cu gri și alb.
Urmează "Double Frozen Daiquiris. "
Costum albastru,
cu mătase tailandeză.
Veți observa influenta bizară egipteană.
"South of the Border" este un bumbac mexican.
Pot să mă uit la aceea albastră ?
Desigur, dle. Miss Schatze.
- Scuze, Tony. - Nici o problemă, dle.
Ai văzut ceva care să pun deoparte pt tine ?
Nu. Nu văd nimic ce aș vrea. Mulțumim, Tony.
Bine, fetelor. Mulțumesc
- Dl. Antoine ? - Da ?
- Îl știu pe ăla, e un profitor. - Profitor ?
- Te stoarce de bani. - Miss Schatze.
- Da ? - Să te învăț eu cum să te porți ?
Bineînțeles că nu.
Vrei să fii amabilă și să nu-mi mai spui tu mie cum să fac afaceri ?
Shh !
- Dl. Brewster ? - Da.
Le iau pe astea.
Îmbarcarea !
Nu ești tu șoferul de obicei nu ?
Nu dle. Pa e cel care conduce de obicei.
Am fost la un congres Republican și el nu s-a mai trezit azi dimineață.
E un loc amuzant.
Pt ce ?
Pt o convenție.
- Ce este ? - Cabană.
Casa asta ?
Arată mai bine cu focul în șemineu.
- Unde sunt ceilalți ? - În afară de ?
- Membri. - Îmi pare rău, Miss Dempsey.
Nu știu despre ce vorbești. Care membri ?
- Ai spus că e o cabană nu ? - Am spus și chiar asta e.
Atunci unde sunt membrii. Ca la Elks Lodge.
Eu și mama am fost la Elks Lodge convenția din Philadelphia,
și erau acolo mii de membri.
Acolo am fost cea mai fericită.
Asta credeai că e ?
Da, normal. Ce altceva ?
- Unde vrei să pun astea ? - Înapoi în mașină.
Ce s-a întâmplat ? Ceva în neregulă ?
Nu, doar mă întorc la New York.
Azi în nici un caz. Nu sunt trenuri până mâine.
Oh, îmi pot răni gâtul.
- Vrei un foc ? - Vroiam să...
Este în ordine. Rezolv eu.
Nu am mai văzut așa multă zăpadă în viața mea.
Îmi pare rău de toate astea. Dacă ai răbdare,
am să încerc să te iau de acolo cât mai repede.
Mă gândeam eu că trebuie să-mi pun ski-urile dar nu în așa o zăpadă.
Am niște rom de Medford.
Îți aduc de băut. Între timp, poate vrei niște muzică.
Sau poate vreau niște otrava.
Ai radio și aici ?
Oh, desigur. Radio și în casă, de toate.
Aici. Poate vrei prima dată unul sec.
Muzica asta vine tocmai din New York. Harry James.
Chiar ? De unde știi ?
Oh, sigur e Harry James pt că chiar Harry James e.
Doamnelor și domnilor, ascultați muzica lui Ziggy Colombo,
din... - Închide-l pe mincinosul ăla.
De ce nu încetezi să fii așa plin de fâțe și poartă-te normal.
Nu am mai fost într-o asemenea situație.
Nu o să mai repet așa ceva vreodată.
Nu ne folosește la nimic să stăm aici și să ne încruntăm unul la altul.
Mă simt groaznic.
Bea asta. Bea.
Este rom ?
Medford Rum. Are peste 100 de ani.
Mi-e rău, am febră. Cheamă un doctor imediat.
- Ce tot zici ? - Îți spun eu că am febră !
Când romul are gust așa, am febră.
Trebuie să ajungem la un doctor imediat.
- Să nu devenim isterici. - Nu mă lovi !
Nu te voi lovi. Vreau să-ți simt fruntea.
- E un termometru acolo. - Adu-l ! Adu-l !
Vrei să suni la un doctor ? Știu când am febră.
Simt puțină căldură.
Suni un doctor sau nu ?
Nu pot suna la doctor, toți mă cunosc pe aici. Nu înțelegi ?
Și eu ce trebuie să fac, să mor pt ca tu ești renumit pe aici ?
- E cam mare dar... - E vreun spital pe aici ?
- Deschide gura. - Ce e aia ?
- Să-ți iau temperatura. - Nu cu flautul ăla.
Nu e flaut, e un termometer. Uite.
Nu e pt oameni, e pt dinozauri.
Deschide gura.
Și nu vorbi decât după ce-ți iau ăla din gură.
Dacă era fiica mea știi ce aș fi făcut ?
Nu e fiica ta. Nici fiica mea nu e,
dacă la asta vrei să ajungi.
- Cat e ? - 39.
- Așa de rău ? - E o temperatură mică.
Poate că acolo în New York e temperatură mică,
dar în Maine, ar trebui să fie în pat.
Voi muri. Știu eu.
Voi muri aici în junglă asta !
Dacă vrei o sun pe Mă. E ca și o asistentă.
- Oh, la ce ar folosi ? - Îi putem spune simptomele.
Ne poate da niște răspunsuri.
Bine. Atenție la ce spui.
Îi voi spune ce vrei tu să-i spun.
Hazel ? Eben.
Sun-o pe Mă, vrei ?
Brewster's Lodge. Este aici cu...
- Shh !
Dacă e mama, mor.
Mă ? Ce înseamnă când o fată tremura și are febră
de 39 ?
- Da ochii peste cap ? - Cam așa ceva.
Vede în ceață.
Uită-te la limbă.
Cam e roșie.
Nu arată prea bine.
Uită-te după urechi.
Te-ai scărpinat ?
Bine că nu. Manechinele nu au voie să se scarpine.
Uită-te bine după urechi.
Uh-huh.
Înțeleg. ,În regulă mersi.
- Nu-ți fă griji. - Ce e ?
- Measles. - Measles !
Nu am nimic de ce să fiu îngrijorată.
"Pune-o în pat, " Mă a zis.
Să o țin în camera cu lumina stinsă și nu vor fi complicații.
În vreo două săptămâni va fi bine
Oh !
- Păstrează. - Mulțumesc mult.
Da, sir.
- Bună, Mike. - Pt Dumnezeu !
Cum vă simțiți dle. Denmark ? Am crezut că a-ți fost în Europe.
Am fost. M-am întors aici.
Ești prieten cu mine nu-i așa ?
- Bineînțeles, sir. - Da, păi,
Am niște probleme cu taxele și aș avea nevoie de ajutor.
Tot ce doriți, sir. Am avut ceva probleme...
și eu cu acei oameni.
- Cine are apartamentul meu acum ? - Trei domnișoare, sir.
- Femei de afaceri, cred. - Mda,
Trebuie să ajung acolo în 3 minute. Poți aranja ceva ?
Puteți intra chiar acum, sir. Amândouă sunt plecate.
Una dintre ele e cu un texan și cealaltă e cu un bărbat cu un singur ochi.
- Și cealaltă ? - Oh, e plecată la convenția din Elks.
- Vreți să vă aștept aici ? - Da, dacă poți.
- Dacă mă sunați, vin imediat.
Nu sunt ele. Nu ajung decât pe la 2:00 sau 3:00.
- Mă întorc. - Pot stinge luminile ?
Desigur.
Pola cred că a uitat luminile aprinse.
- Ce vrei să bei ? - Lapte.
Lapte ? Dacă avem așa ceva.
Du-te la bucătărie, da ? Ajung într-un minut.
Asta e tot ce avem ?
Aparent, dar e tot ce vreau.
Schatze, mi-ai făcut vizita să fie una foarte plăcută.
Vreau să fac ceva să-ți arăt aprecierea mea.
Oh, nu te prosti, J.D.
Spune-mi ceva. Mobila asta chiar e pt curățenie,
sau e altă explicație ?
Nu-ți fă griji.
Ai vândut-o sau ai dat-o ?
Am vândut-o.
O să-ți vândă înapoi ?
Și acum, dragă Schatze,
mă tem că ne vom zice la revedere.
Dar credeam că stai până săptămâna viitoare.
Da, dar s-a întâmplat ceva la care nu am visat niciodată.
Și cel mai înțelept lucru ar fi să plec de aici.
Ce vrei să spui ?
Îți mai amintești prima dată când am venit în apartament cu Loco ?
- Da. - Eram un văduv trist,
marcat pe tot restul vieții.
- Da ? - Nu așa am venit aici.
Nu ?
Crezi în dragoste la prima vedere ?
Oh, absolut, J.D. Normal că da.
Ei bine, eu nu cred. Nu la vârsta mea.
Nu mai vorbi de vârsta ta. De parcă ai fi bătrâna cât Methuselah.
Nu știai că ești în floarea vârstei ?
Ce vârstă ai ?
40.
Oh, Schatze, Schatze.
E cea mai dulce minciună pe care ai zis-o.
25 ar fi ceva nu ?
Dar, J.D. Nu vrei să tragi concluzii pripite, nu ?
Nu mai contează. Am 56 de ani.
Cu 30 de ani mai bătrână decât tine.
Un moșneag după cum ai zice tu.
- Oh, nu. - Vom putea suporta diferența...
pt încă vreo 4-5 ani,
dar ce se va întâmpla când o să fiu mai bătrân ?
Dar ascultă, J.D. Urăsc bărbații tineri.
- Mulțumesc foarte mult. - E bine.
- Trebuie să pleci ? - Din păcate.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Întotdeauna mi-au plăcut bărbații în vârstă.
Cum e Roosevelt. Cum e Churchill.
Sau de actorul care a jucat în "Regina Africană". Cum îi zice...
Foarte bun.
- Deci, vezi J.D... - Scuze.
- Bună. Intră. - Sper că nu deranjez.
Cred că ai dreptul să deranjezi.
Nu o lasă să facă glume, Pola. Trebuie să plec, oricum.
- Așa devreme ? - Da, mâine plec dimineață cu avionul.
- Oh, nu. - Trebuie.
La revedere, dragă. Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
La revedere, J.D. Să mai vii, da ?
Da. Într-o zi.
La revedere.
Când pleacă avionul tău ?
9:00.
Nu crezi nimic din ce spun ?
Cred că cel mai frumos a fost atunci când m-am măritat cu tine.
Și cel mai rău lucru pt tine.
- Mă vei suna înainte să pleci ? - Ar fi prea devreme pt tine.
Foarte bine.
Noapte bună, dragă.
Ce s-a întâmplat ?
Ar trebui să-ți dau una în mutra.
- Ce am făcut ? - Nimic.
Nimic, însă mi-ai stricat mișcarea.
Oh, îmi pare rău, Schatze. Serios.
Mică Miss Bubblehead îi pare foarte rău, într-adevăr.
Eram foarte nerăbdătoare să-ți spun noutățile.
- Ce ? - Ne vom căsători.
- Cu cine ? - Eu și Stewart.
Vrei să spui Blinky ?
Da. Dacă nu ar trebui să plece la Londra,
mă duce să o întâlnesc pe mama lui sâmbătă.
- Unde ? - Atlantic City.
Oh. Cu ce se ocupă asta ?
Petrol, dragă. Țiței întregi.
- Așa zice el, hm ? - Desigur.
Să-l auzi cum vorbește despre asta.
Să punem un pariu pe asta, ar trebui.
De ce ? Nu știu ce vrei să spui.
Nici o mamă nu trăiește în Atlantic City sâmbătă.
- Alo ? - Miss Page ?
Da, tot nu.
Oh ! Oh !
Oh !
Cine s-ar fi gândit la asta ?
- La ce ? - Să schiezi pe zăpadă.
Pe ce se mai poate schia ?
Păi ca în Florida, pe apă.
Schi pe apă ? Hai lasă-mă.
Oh, nu !
Mrs. Salem !
Uite-o.
Cum te simți ?
Nu contează cum mă simt eu. Pe unde ai umblat ?
- Pe la munte. - Cu cine ?
Nimeni.
- Poftim ? - Îți voi face o manichiură.
- Cum îl cheamă ? - Eben.
Să ai grijă. Nu vrei să ai de-a face cu un bărbat ca ăla.
- Nu ? - Niciodată.
Dar cu cine atunci ?
Nu totdeauna merge așa cum trebuie.
Te faci tu bine.
Așteaptă până ajungi în New York.
- Nu te înțeleg câteodată. - Ce vrei să spui ?
- Nevasta ta e așa urâtă ? - Nu.
E o femeie minunată care face cinste sexului frumos.
- Oh, frate ! - Vorbesc serios.
- Atunci de ce te eschivezi așa ? - Pardon ?
Ce aveai în noaptea aia ?
Oh ! Păi.
- Ești o femeie foarte frumoasă. - Știu.
Și în plus, eram supărat în seara aia.
Fiica mea a fugit de acasă și s-a măritat.
Pt Dumnezeu, ce e în neregulă cu asta ?
Bărbatul ăla nu e bun pt ea. E un gigolo.
Oh, chiar ? Poate îl cunosc. Cum îl cheamă ?
- Îl cheamă Martinez. - Am citit despre asta.
E dansator. " Hoofer Weds Heiress."
Nu mai este acum.
- Ce vrei să spui ? - Am dezmoștenit-o.
Chiar așa ?
Asta spun eu despre oamenii săraci,
ei nu fac așa.
Desigur. Nu au ce să dezmoștenească.
Poți să mai spui o dată.
Săracii nu au bani care să-i paseze de la o generație la alta.
Nu e nici o diferență
Mama mea, nu ar fi contat câți bani avea nu m-ar fi dezmoștenit niciodată.
Vrei să nu vorbim pt o perioadă ?
Nici o problemă. Îmi place să nu vorbesc.
Asta e ceea ce vroiam să-ți arăt.
E drăguț.
De acolo de pe creasta aia până aici, e totul al meu,
tot ce se vede până în vest acolo...
și pe partea cealaltă până la Baldy.
- Totul e al tău ? - Da.
Toți copacii ăia și munții ?
Așa e.
Nu am mai auzit așa ceva.
Nu e frumos ?
Asta se numește "timber" ?
Cel mai bun din lume.
Ce știi tu despre asta ?
E cea mai frumoasă priveliște din lume.
Nu te învinovățesc.
Pur și curat și o grămadă de spațiu.
Crezi că ți-ar place vreodată ?
Nu m-am gândit la asta,
dar cred că da.
Ar trebui să vezi noaptea, luna și stelele deasupra muntelui.
Mai arată-mi o dată ce e al tău.
De la creasta aia până la nord,
toată partea până în vest.
E bine așa. Unul e la muncă,
celălalt la bancă și una e încă la Elks.
Așa ai zis și noaptea trecută.
De data asta sunt sigur.
Alo ?
Oh, bună.
- Bună. - Un moment.
- Nu s-a întors. - Nu ?
- Vrei să aștepți ? - Uh, nu. Mai bine plec.
- O să-i spui că ai trecut. - Mulțumesc.
- Pa. - Pa.
Scuze dragă. Unul din prietenii lui Schatze a trecut să mă salute.
- Să-ți spun ce vreau să faci. - Da ?
Trebuie să plec până la Washington în seara asta pt o cină...
cu cineva care am să-ți spun eu cum îl cheamă.
Dar asta înseamnă că trebuie să stau peste noapte.
Deci, trebuie să te duci cu avionul singură până la Atlantic City,
și eu vin din Washington la timp să ne întâlnim la aeroport.
- E bun așa ? - Da, dragă.
Asta e planul, cred.
E un zbor din Atlantic City la La Guardia Airport ora 5:00 P.M.
Centurile de siguranță, vă rog.
Pot să iau astea ?
E ok.
Să fiu al naibii.
Pardon ?
Nu ne-am mai întâlnit ?
Ești prieten cu Schatze. Ce s-a întâmplat cu tine ?
- Când ? - Ieri.
I-am spus lui Schatze că te întorci, și ea te-a așteptat.
Uh, am avut treabă.
- Soția ta ? - Oh, nu sunt căsătorit.
Frumos.
- Da, uite. - Da ?
Nu ți-ai adus ochelarii ?
Ce ochelari ?
Nu porți ochelari ?
Oh, nu. De ce mă întrebi ?
Ai cea mai ciudată vedere pe care am văzut-o.
- De ce spui asta ? - Citești cartea invers.
Nu sunt eu așa.
Nu tu, cartea.
Oh.
Nu e ciudat ?
Cum se cheamă, astigmatism ?
- Nu, orb ca un liliac. - Și eu.
Oh, chiar ?
De ce nu porți ochelari ?
Port ochelari.
Aha, asta era.
Așa eram și eu. De ani de zile, mă tot împiedicăm de oameni...
și mă loveam de pereți, nu vroiam să port ochelari.
M-am vindecat apoi de toate astea.
Cum ?
Într-o seară, am salutat trei oameni cărora le datorăm bani.
E diferit cu fetele nu ?
Cum așa ?
Știi tu ce se spune despre fetele care poartă ochelari.
Ce vrei să spui ?
Bărbații nu sunt atenți la fetele cu ochelari.
Ai încercat ?
Nu.
- I-ai adus cu tine ? - Da.
De ce nu-i pui ? Află singur.
Cu tine ?
De ce nu ?
Bun.
Înainte să-ți pui, îți spun eu că
arăți ca un ștrudel.
- Serios ? - Absolut.
Și eu tot așa am zis cum te-am văzut prima oară.
Păi... dacă așa crezi.
Haide, pune-i.
- Ești nebună. - Nu ?
- Arăți mai bine cu ei așa. - Chiar ?
Arăți mai misterioasă.
Fără glume.
Mult mai diferită acum.
Ce știi tu despre asta ?
Arăți foarte bine, dacă îmi permiți să spun asta.
- Nici o problemă. - Și cu ochelarii.
Îți face față foarte interesantă...
uh... diferită.
Nu crezi că mă fac să arăt ca o doică bătrână.
Nu-mi amintești deloc de doica mea.
Cum o chema ?
S-a întâmplat așa:
i-am trimis un cec acestui expert în taxe.
În loc să plătească taxele, el și-a luat banii pt el.
De ce nu ai spus asta la guvern ?
Știi cum e guvernul la noi.
Au fost de partea mea, dar voiau și ei ceva bani.
Chiar dacă le-ai spus că ăla era un escroc ?
Ce spui ? În fața lor, eu eram escrocul.
Trebuia să arăt o dovadă. De asta trebuia să recuperez cecul ăla.
Ce zici de asta ?
Când am aflat că e în Kansas City, am sărit imediat în avionul ăsta.
Ori o să pierd banii ori o să-i rup gâtul.
Acolo e... în Kansas City ?
Așa am înțeles.
Ce faci în Atlantic City ?
Cine se duce la Atlantic City ?
Avionul ăsta nu merge în Atlantic City ?
Ce tot spui acolo ? Este Midland Sky Chief.
- Glumești ? - Nu.
Ar trebui să fim în Kansas City în aproape 20 de minute.
De ce ?
Oh, nimic.
Un lucru din ăla.
Spune-mi despre ce e vorba.
Spune-mi orice.
Familia ta locuiește acolo ?
Oh, nu, nu ar putea face asta.
Înțeleg. Au un loc al lor.
Oh, desigur, în Dexter Mills.
Am văzut o poză în Harper's Bizarre odată,
cu un munte mare.
A fost mișto.
Am ajuns.
- Unde suntem aici ? - Asta e locul.
Ce vrei să spui ? Asta e munte.
Desigur. Ce ți-am spus eu ?
E foarte confortabil înăuntru. Hai.
Un minut. Asta e chiar aici la nivel ?
- Ce să fie ? - Asta e chiar casa ta ?
Când sunt în interes de serviciu. Ce credeai ?
Nu la asta mă gândeam.
Nu știu la ce te referi, dragă. E o stațiune forestieră.
Toate sunt la fel.
Dacă ești așa bogat de ce nu ți-ai construit una mai mare ?
- Cum e în Harper's Bazaar. - Bogat ? Cine e bogat ?
- Nu ești ? - Asta e bună.
De unde ți-a venit ideea asta ?
Dar toți copacii ăștia. Nu ai spus că sunt ai tău ?
Ai mei când îi privesc. Face parte din meseria mea.
Nici măcar un tufiș nu e al meu.
Credeam că...
Oh, dragă, asta e cel mai rău.
Ce s-a întâmplat dragă ? Nu înțeleg.
Sunt nebună după tine.
Asta e grozav. Și eu sunt nebun după tine.
Dar... Oh, dragă.
Oh, înțeleg.
Ce vrei să spui e că nu ești interesată de un bărbat care nu are copaci.
Nu e asta.
Îmi place de tine, dar...
Să nu vorbim despre asta. Ok ?
Dacă îmi spuneai.
Ți-am spus de prima dată când am fost la schi.
Ți-am spus că sunt doar un... pădurar.
La asta te refereai ?
La ce altceva ?
Scuze.Mă gândeam la altceva când am auzit că ești din Texas.
Ce mai e cu tatăl tău ?
S-a mai dus la alt partid republican.
Mai bine s-ar duce la democrați.
Nu în Maine. Prea singuratic.
Putem închiria o mașină în Portland ?
Cred că da.
Vrei să mergem înapoi în New York ?
Va fi cam scump, cred că e cel mai sigur așa...
să nu fim văzuți de nimeni.
Nu aș fi dat nici 10 cenți...
dacă credeam că nu aș fi prins.
- Știi ce am făcut ? - Ce ?
Am vorbit cu niște prieteni din Chicago și St. Louis.
Am trimis telegrame pt soția mea, semnate de mine.
Despre călătoria asta de afaceri.
A ținut treaba.
Sună foarte inteligent.
Nu prea îmi place să fac asta,
dar am rezolvat câte ceva pe acasă.
Și la afaceri.
Ce vrei să faci acum ?
- Adică ? - Când o persoană face ceva rău...
ar trebui să facă ceva în schimb...
pt cel afectat nu crezi ?
- Ca de exemplu ? - În primul rând,
ar trebui să treci pe la Cartier's mâine și să iei ceva pt soția ta...
ceva ce să poarte la încheietura brațului.
Ce ai zice de niște flori ?
Așa de bun ești cu ea că dai doar 5 dolari pt dansa ?
Dacă îi dau dnei. Brewster o bijuterie și nu e ziua ei,
ar pune 25 de detectivi pe urma mea.
Cu toată sinceritatea, nu ar trebui să accepți.
- Îi trimit niște trandafiri. - O să-i placă.
Nu prea e obișnuită cu cadouri.
Ceva mai mult decât flori ar supăra-o.
Și ceva frumos pt fiica ta ?
- Ce ? - Iarăși o dezmoștenești ?
Nici nu se pune problema.
Nu te-ar costa așa de mult.
Nu vreau să discut despre asta.
Ce se întâmplă cu tine ? Toată lumea își iubește copiii.
Chiar și maimuțele. E o lege a naturii.
Mama natură nu s-a încurcat cu un gigolo.
Ce ai vrea să faci ?
Diferența mare dintre ei, asta ar trebui să-ți dai seama până și tu.
Vrei să spui exact despre ce e vorba ?
Nu cred că e cazul să dezbat problema asta cu tine.
Când ai atins pământul brusc devii un ticălos, știai asta ?
Unde suntem acum ?
Vom trece de podul George Washington...
George Washington Bridge ? Ce căutăm noi acolo ?
Pe ruta obișnuită, aș fi fost recunoscut de mulți.
Pe partea asta de rău nu mă cunoaște nimeni.
Trebuie să-ți folosești inteligenta în situații din astea.
Dacă ești inteligent, nu ai nevoie de noroc.
Dacă ești un american deștept, nu-ți mai trebuie nimic.
Adevărul e ca și atunci când totul merge prost,
omul rămâne unicul stăpân al destinului său.
Căpitanul acestui destin
- Ce este ? - Polițiști pe motociclete.
Ești sigur pe unde mergi ?
Continuă să mergi.
Îmi pare rău dacă merg prea repede.
E bine. Mergeți după mine.
Bună ziua dle. Este săptămâna G.Washington.
Și vă adresam felicitări...
fericitului cuplu care a traversat podul cu nr: 50 milioane.
- Stai. Pe aici, doamnă. - Încă un zâmbet.
Stai.
Îmi pare rău că nu mai pot să dau, dna. Page, dar,
știi cum e piața zilele astea.
- Gesundheit. - Mulțumesc dna. Page.
- Alo ? - Miss Page ?
Oh... tu din nou.
- Câteva secunde liberă ? - Oh, desigur.
- Să le comandăm acum. - Încă două, Mac. Bine făcute.
Și puțin chili pe aia.
- Știi care e problema cu tine ? - Care dintre ele ?
Ești ca un hamburger cu ceapă și nu recunoști.
Cât te-ai gândit la asta oare...
Cred că te cunosc mai bine decât te cunoști tu pe tine.
Ketchup.
Uh, cola ?
Dacă găsesc aici.
Nu cred că ești chiar fața care pretinzi tu că ești.
E ceva ce ai tu.
Aici. Murături ?
Mersi.
Te prefaci. Știi foarte bine că doar banii te interesează.
Cine ți-a spus ție asta ?
Nu a trebuit să-mi spună nimeni.
Ai avut bani mulți vreodată ?
Nu chiar. Da.
De unde știi tu că banii sunt totul ?
Crezi că dacă ai bani îți aduc și fericirea automat ?
Nu, dar nici nu mă întristează prea mult.
Nu te cred, Schatze.
Tommy, sunt într-o încurcătură. Înțelegi ?
Sunt într-o situație financiară foarte grea.
Dacă nu se întorc aia,
datorez plată pe un an la apartament.
Ce crezi că ar trebui să fac acum...
să mă îndrăgostesc de cineva care nu are nici măcar un ban în buzunar ?
- Nu ți-au scris ? - Cum să scrie ? Sunt analfabeți.
- Ascultă, dragă... - Nu are nici un rost, Tommy.
După ce termin treaba aici, nu mai vreau să te văd niciodată.
Alo ?
Ce zici arunci o privire la Miss Liberty azi ?
Păi...
Dacă nu erai solvabil era altă treabă acum.
Tot ce am acum e o maimuță ca tine.
Ok, Miss Cafe Society, uită-te acolo și mai dă-mi și mie o pauză.
Adevărul e că nu-mi pasă ce zici tu,
deja am încercat de două ori cu tine chiar dacă nu ești bogat.
Am zis că e bine așa. Ce mai vrei să mai spun ?
Când ne dăm jos de aici, nu mai vreau să te văd.
- Da ? - Diseară ?
Nu.
Dacă te spun.
Cum ajungem acasă nu mai vreau să te...
Îmi pare rău că nu mai avem dna. Page.
Am râs la aia deja.
Mersi oricum.
Pot intra ?
Pot să mă răzgândesc ?
E la etaj ?
Din inima mea.
Așteaptă o secundă.
Fred ? Fred ? Aici dna. Page.
Oprește-l pe ăla cu mobilă și zi-i să aducă înapoi totul.
Înțelegi ?
Nu te mișca.
Și ?
Da.
S-a întâmplat ceva dna. Page ?
Nu știu.Mă simt singură.
- Prietenii dvs ? - Mda.
Nici unul nu rezista cu mine.
Mai este o speranță totuși.
Dacă vin acum, îi dau afară de guler imediat.
- Dar credeam... - Îi vroiam ieri.
Am timp să râd de ei acum ?
Ce naiba, o petrecere.
Un minut.
- Loco ! - Bună !
- Ce este ? - Schatze e nunta ei. Nu știai ?
- Cu cine ? - Dallas, Texas.
Wow !
- Numele meu e Ding Dong. - Ce mai faci ?
- Ai avut probleme ? - Cum adică ?
E nebun după mine.
- Fără glume. - Sărit de pe fix.
- Cam cât valorează ? - Cat ?
- 30 de milioane. - Nu cred.
Plus sau minus un milion.
Oh, nu-i așa că e minunat ?
Oh, e un drăgălaș. O păpușă.
- Ce realizare. - Nu glumesc, e o căsătorie de vis.
Dar tu ? Unde ai umblat ?
Oh, am fost în Maine.
Cum adică ai fost în Maine ?
Să zic adevărul m-am măritat acolo.
Doar nu cu ăla Shriner.
- Oh, nu, ăla era căsătorit. - Așa credeam și eu.
Cu cine atunci ?
Nu e cineva special.
Un bărbat care l-am întâlnit acolo.
Dar sunt inebunita după el.
Ce zici de asta ? Amândouă în același timp.
Cu ce se ocupă ?
- E pădurar. - Adică văcar ?
Nu, este... pădurar.
Nu e rău. Dacă au ceva copaci valorează și el ceva.
- Cum l-ai întâlnit ? - Nu e el proprietar,
el doar se uită la copaci.
Adică se uită pur și simplu ?
Are o casă sus la munte. Au grijă să nu aibă loc incendii...
copacii ăia să nu ardă cumva.
Cum poate să facă bani din asta ?
Păi nu prea... mult.
E un fel de pompier ?
Asta e.
- Mulțumesc. - Dl. Hanley ?
- Aveți contractul cred. - Da, chiar aici.
Nu vrei să-l întâlnești ?
Oh, desigur. E aici ?
O să-l aduc.
Bună, Schatze.
Voi fi unchi.
Felicitări. Am citit despre asta în avion. E mișto.
Știi cât are ?
- Cat ? - 50 de milioane.
- Maică ! - Plus minus un milion.
Ai fost la cumpărături ?
Când au deschis ușile, era să cad jos.
- Ce tare ! - Pe unde ai fost ?
- Kansas City. - Pentru ?
Acolo eu și Freddie ne-am căsătorit.
- Te-ai căsătorit cu ăla ? - Păi, da.
Doamne, Pola, ai nevoie de o doică.
Îl citeam pe ăla și dacă aveam 8 ani că e un fals.
Oh, nu Stewart. M-am măritat cu Freddie.
Freddie ? Cine e ?
E mai complicat. Eram în avion spre Kansas City.
Credeam că mergi la Atlantic City.
Dar a avut oprire la Kansas City.
Nu contează, nu mai vreau să aud.
Spune-mi un singur lucru e bogat sau nu ?
Da și nu.
Oh, nu, nu, nu. Nu și tu.
E cât pe ce să pună mâna pe o avere.
- Mai zi o dată. - E căutat.
- E hoț ? - Nu, nu, nu e hoț.
Are propriul lui apartament.
Dar a dat bani pt taxe la cineva...
Și ce e rău în asta ?
S-a dus să-i rupă gâtul la ăla, dar i-au căzut ochelarii.
- A cui ? - Freddie.
Și aproape și-a rupt gâtul.
Cum adică e și chior ?
Mai orb decât mine.
Uite-l. E Schatze, dragă.
Oh, felicitări, dna. Page.
Mulțumesc. E în ordine.
- Cred. - Și ea e Pola.
- Încântat. - Sfinte Toledo !
- Nu e drăguț ? - Un minut.
Încă două kile și poate fi arestată pt bigamie.
Scuze dnă. Page. Dl. Hanley vrea să știe dacă e vreo domnișoară de onoare.
- Dacă găsește. - Pot fi eu ?
Matron, e cea mai bună alegere.
- Să-i spun ? - Ia-l.
- Hai înainte ca Pola să ajungă aici. - Pa.
Pa.
E doar Schatze. Haide.
- Uite-l. - Bună dna. Page.
- Asta va fi permanent ? - Nu, e doar o brățară.
O scoate noaptea.
Nu-ți fă griji. O să recuperez imediat.
Trebuie să stau deoparte o perioadă.
Imediat după ceremonie.
- Nu te deranjează ? - Îmi place.
Felicitări și ție.
Mai bine am începe. Unii se agita deja.
Okay... să fluiere.
Ești sigură ?
Bineînțeles.
" Onorată asistentă, ne-am adunat aici astăzi..."
- Te rog. - Ce este, dragă ?
Glezna. Mă poți duce înapoi ?
Păi, da. Desigur.
Ești prea de treabă ca să te măriți cu cineva...
care nu te iubește deloc.
Asta era ?
Ce altceva ?
Sunt mai multe motive...
pt care nu ai avut încredere în mine de la început.
Te-am rănit prea tare ?
Da.
O să-mi revin.
Pari că deja ți-ai revenit.
Nu. Nu, asta e un avantaj al vârstei.
Dezamăgirile devin ceva normal.
Ce să spun musafirilor ?
Oh, spune-le că dna. Page și-a găsit nașul în sfârșit.
Nimeni nu o să comenteze.
Nu vrei să vorbești mai întâi cu Loke și Pola ?
- Nebunele alea. - De ce spui asta ?
Ai văzut ce s-au dovedit a fi ?
Mda, am văzut că Loke are un pădurar.
Un pompier de copaci.
Părea de treabă.
- Ai văzut ce a adus Pola ? - Nu.
- Un fugar de lege. - Nu.
Și unul chior.
Tânăr ?
Din câte am putut să văd eu...
Îi iubesc nu-i așa ?
Pe toți patru.
Și cine e tânărul tău ?
- Ce tânăr ? - Cel pe care îl iubești.
Cine a zis că-s îndrăgostită de un tânăr ?
Eu.
Păi...
e o rușine și păcat, dar cred că trebuie să recunosc.
Așa e.
- Cine e ? - Ce contează ?
Nu cred că e așa de neobișnuit să am o curiozitate.
Nu e nimeni important. Chiar nimeni.
Un personaj direct din Characterville.
- Cum îl cheamă ? - Brookman.
- Brookman și mai cum ? - Tom Brookman.
Nu e bogat ?
Încă un hamburgher și e falit.
Cu ce se ocupă ?
Nu a vrut să spună, dar nu contează. Deja știu.
- Ce ? - E un pompist la benzinărie.
De unde știi ?
Cum de știu ?
E ceva ce-mi dau seama imediat ce-i văd.
Am fost căsătorită cu unul, mai ții minte ?
Te iubește cu adevărat ?
Chiar mă iubește.
Ce te oprește să te măriți cu el ?
E ceva ce trebuie făcut progresiv.
- E aici să știi. - Unde ?
- Pe aici. - De unde știi ?
E cineva acolo care arată a pompist.
- Are cravata ? - Nu, nu are.
Înțelegi ce vreau să spun ?
Poți să o mai spui o dată.
Și asta după ce i-am zis că nu mai vreau să-l văd niciodată.
Ce crezi că face ? Îmi distruge nunta.
Să-l întreb ?
Un minut, J.D.
Bună, Tom.
Okay, cred. Felicitări.
- Felicitări și ție. - Nu fă glume.
- Tot așa hm ? - De ce nu ?
Vorbește numai de bani, bani și iarăși bani.
Dacă ăsta vrea, poți tu să o ai. Eu nu mă mai complic.
Așa vorbește ea, dar nu e ceea ce simte.
Pariez. Ce s-a întâmplat ?
A fost o decizie amânată în favoarea ta.
- Glumești ? - Nu.
- I-ai spus despre mine ? - Bineînțeles că nu.
Din ce știe ea, tot pompist ești.
Nu cred.
- Bine, hai să o întrebăm. - Stai așa.
Un minut, J.D. Crezi că ar trebui să vorbesc cu ea ?
Ești nebun ?
Îi plac pompiștii mai mult decât milionarii.
Vrei să o amăgești pe față ?
Dl. Brookman, dragă.
- Aveți ceva. - Un minut.
- O nuntă mare și tu... - Auzi aici.
Toată lumea e la patru ace și tu ești îmbrăcat ca un...
- Ascultă, Schatze ! - Nu mai vreau să te văd.
Hei, hei, hei, ce zici de un burger cu brânză ?
După ceremonie care a fost cam rea
unde numai burgeri au fost serviți.
Ce s-a întâmplat cu miliardarii ăia despre care se vorbea ?
Oh, ce se întâmplă de obicei cu miliardarii.
Cât ai spus că valorez ?
Oh, cam vreo 14 dolari.
- Plus sau minus un cent. - Numai cash.
Dar tu, Killer ? Care-i suma ?
Nu prea pot să pun mâna pe...
E bine așa.
Vreau să aud de la dl. Fill 'Er Up.
Cam cât ar fi averea dvs ?
Oh, vreo 200 milioane, îmi imaginez.
Oh, nu e destul. Toată suma în cash ?
Aș putea face rost de un milion în cash.
Oh, minunat. Restul cam cât ar fi în... petrol ?
- Ceva petrol. - Uh-huh.
- Ceva acțiuni. - Bun.
Ceva oțel. Câteva vite în Texas.
Câteva mine în Alabama. Ceva proprietăți pe aici pe acolo.
Ceva automobile. The Brookman Building.
Și bineînțeles, Brookman, Pennsylvania.
Un oraș întreg proprietate. Știi ce s-ar întâmpla cu mine ?
Dă-mi cecul, Mac.
Păstrează restul, Mac.
Domnilor...
Pentru nevestele noastre.